Način na koji jedemo promijenio se više u zadnjih 50 godina
nego u prošlih 10 000 godina.
Ali predodžba koju koristimo za oglašavanje hrane koju proizvodimo,
još uvijek je stara slika agrarne Amerike.
Kada dođete u supermarket i vidite slike farmera,
kućice u cvijeću, silos,
farme iz 30-ih godina prošlog stoljeća i zelenu travu.
To je pastoralna iluzija koja se neprestano koristi u oglašavanju prehrambenih proizvoda.
Suvremeni američki supermarket
nudi u prosjeku 47 000 proizvoda.
Ne postoje proizvodi karakteristični za pojedina godišnja doba u američkim supermarketima.
Sada su rajčice dostupne cijele godine,
uzgojene na drugom kraju svijeta, ubrane još kad su bile zelene,
i prisilno sazrijele upotrebom plina etena.
Iako izgleda kao rajčica,
u stvari je samo njena predodžba.
To je samo pojam rajčice.
U hladnjacima s mesom u trgovinama, meso nema kosti.
Namjerno nas obmanjuju,
lažima koje nam serviraju
o podrijetlu hrane koju jedemo,
Industrija ne želi da znate istinu
o onome što jedete,
jer kad bi znali istinu, možda ne biste jeli.
Ako pratimo prehrambeni lanac unatrag
od pakiranog mesa,
prema izvoru, nailazimo na drugačiju stvarnost od one koju nam predstavljaju.
ta stvarnost je tvornica.
Ne farma, nego tvornica.
Meso obrađuju
velike multinacionalne korporacije
koje nemaju veze s rančevima i farmama.
Danas, hrana koju jedemo potječe iz ogromnih tvornica
u kojima se zlostavljaju i radnici i životinje.
Hrana je postala puno opasnija
na načine koje namjerno skrivaju od nas.
Danas postoji mala skupina multinacionalnih korporacija
koje kontroliraju cijeli naš prehrambeni sustav.
od sjemena do trgovine,
imaju kontrolu nad hranom koju jedemo.
Ne radi se tu samo o onome što jedemo.
Radi se o tome što smijemo reći,
što smijemo znati.
Ne riskiramo samo svoje zdravlje.
Kompanije ne žele da farmeri govore istinu.
Ne žele da istina izađe u javnost.
Jeste li za sandwich od svježe spravljene piletine?
Mogao bih,
ali mislim da ću uzeti
hamburger. - U redu.
Još uvijek moj najdraži obrok
je hamburger i pomfrit.
Nisam znao da je šaćica konpanija
promijenila ono što jedemo i način na koji spravljamo hranu.
Jeo sam tu hranu cijelog života
a da nisam znao njeno podrijetlo,
niti kako je ova industrija moćna.
Ideja je
sakriti tu istinu.
Mislim da je jedan od razloga
zbog kojih sam postao novinar istraživač,
bila moja želja da objavim istinu
o važnim temama s kojima nas lažu.
Industrijska proizvodnja hrane
počela je s brzom hranom.
U 1930.-ima
novi oblik restorana je stvoren
zvao se drive-in.
Braća McDonald imala su vrlo uspješni drive-in,
ali su odlučili smanjiti troškove i pojednostaviti poslove.
Otpustili su sve konobare koji su donosili hranu do auta,
smanjili su izbor jela
i stvorili revolucionarnu ideju
vođenja restorana.
U biti su uveli tvornički sustav
u kuhinju restorana.
Istrenirali su svakog radnika da obavlja samo jedan posao
da ga obavlja iz dana u dan.
Budući da ima zaposlenike koji rade samo jednu stvar,
može im isplaćivati male plaće
i lako im je naći zamjenu.
Bila je to jeftina hrana, dobrog okusa
i tako je McDonald's restoran brze hrane
postao iznimno uspješan.
Taj mentalitet uniformnosti,
sklada i jeftinoće
naširoko i naveliko primijenjen
ima svakakvih neželjenih posljedica.
McDonald's je najveći kupac
mljevene govedine u SAD-u
i oni žele da njihovi hamburgeri
to taste, everywhere, exactly the same,
izmijenili su način proizvodnje mljevene govedine.
Korporacija McDonald's
najveći je kupac krumpira
i najveći je kupac svinjetine,
piletine, rajčica, salate, čak i jabuka.
Ovakvi veliki lanci restorana brze hrane
trebaju velike snabdjevače.
Tako danas postoji šačica kompanija
koji kontroliraju našu prehranu.
1970.-ih, pet najvećih proizvođača govedine
kontrolirali su oko 25% tržišta.
Danas, najveća četiri proizvođača
kontroliraju više od 80% tržišta.
Ista stvar se događa s proizvođačima svinjetine.
Čak i ako ne jedete u restoranima brze hrane,
jedete meso koje je proizveo
sustav brze hrane.
Pogledate u etiketu
na kojoj piše Farmer ovo, Farmer ono--
a zapravo samo tri kompanije
kontroliraju mesnu industriju.
Nikad prije proizvođači hrane nisu bile tako velike
i moćne kroz povijest mesne industrije.
Tyson, na primjer,
je najveća mesna industrija u povijesti svijeta.
Industrija je promijenila cijeli postupak uzgoja pilića.
Danas se pilići uzgajaju i kolju
za upola manje vremena nego prije 50 godina,
ali sada su dvostruko veći.
Ljudi vole bijelo meso,
pa su redizajnirali pile
na genetičkom nivou da imaju velika prsa.
Ne samo da su promijenili pile,
nego i farmere.
Danas farmeri više nemaju kontrolu nad pilićima koje uzgajaju.
Kompanija kao Tyson
polaže prava na piliće od dana kad ih dostave farmeru
do dana kad ih farmer šalje u klaonicu.
Krenimo od samog vrha.
Ovo je Nacionalno Vijeće za Piletinu.
Industrija piletine postavila je model
za integraciju proizvodnje, preradu
i oglašavanje proizvoda
koji slijede ostale industrije
jer su uvidjeli iznim ekonomski napredak ove industrije.
Na neki način, ne proizvodimo piliće;
proizvodimo hranu.
Proces proizvodnje je visoko mehaniziran.
Sve ptice s te farme
moraju biti gotovo jednake veličine.
Ono što sustav intenzivnog uzgoja postiže
je proizvodnja velikih kolićina hrane
na maloj površini
uz vrlo pristupačnu cijenu.
Neka mi netko objasni što ne valja s tim.
Meni se to čini kao dobra zarada.
Tu je smješteno 16 peradarnika.
Chuckov sin ima 4 peradarnika iza ovog brdašca.
Industrija piletine je došla u naš kraj
i pomogla cijeloj zajednici.
Ono je moj peradarnik.
U njemu imam oko 300 000 kokoši.
Što želite?
Imamo ugovor s Tysonom.
Uzgajali su kokoši dugi niz godina.
Sve je to znanost. Oni su to shvatili.
Ako možeš uzgojiti pile za 49 dana,
zašto bi ga htio uzgojiti za 3 mjeseca?
To znači više novca.
Ti pilići nikad ne vide svjetlo dana.
Stalno su u mrako.
Mislite da ne žele da vidimo unutra?
Ne znam.
Da znam, rekao bih vam.
Bilo bi lijepo kad bi mogli vidjeti što u stvari radimo,
but as far as y'all going in,
ne možemo vam dozvoliti da uđete.
Shvaćam zašto farmeri ne žele razgovarati s nama--
zato što kompanija radi što ju je volja
dokle god plaćaju, budući da sve kontroliraju.
Došlo je do prijelomne točke
nije u redu što se događa
i odlučila sam se.
Reći ću što imam za reći.
Shvaćam zašto drugi ne žele.
Došla sam do točke u životu
u kojoj mi više nije važno što će biti.
Vrijeme je da se kaže istina.
Odvratno je ovdje.
Prašina leti svuda.
Feces je posvuda.
Ovo nije uzgoj.
Ovo je masovna proizvodnja,
kao traka za sastavljanje u tvornici.
Kad narastu
za sedam tjedana već imaju masu od 5,5 funti,
kosti i unutarnji organi
ne mogu tako brzo rasti.
Ove kokoši mogu napraviti nekoliko koraka
i padnu. Zato što ne mogu
nositi svoju težinu.
To je normalno.
Stavljaju se antibiotici u hranu
koje kokoši izbace kasnije fecesom i urinom u okolinu.
Bakterije postanu otporne na antibiotike u ovakvoj okolini,
pa više ne djeluju.
Postala sam alergična na antibiotike
i ne smijem ih koristiti.
Kad je mračno u peradarnicima,
kokoši leže. Ne pružaju otpor
ka ih se hvata.
Prije su ih hvatali Afro-Amerikanci.
Sada to radi sve više i više Latino-Amerikanaca--
neprijavljeni radnici.
S njihovog stajališta, oni nemaju nikakva prava
i neće se žaliti.
Kompanije vole takve radnike.
Nije bitno hoće li se kokoši razboliti.
Sve kokoši će otići u klaonicu
na preradu.
Kompanije drže radnike na uzici
zbog duga koji radnici imaju.
Za izgradnju jednog peradarnika
treba 280 000$ do 300 000$.
Kada uložite novac za primarnu investiciju,
kompanije stalno traže
nadogradnju sustava
novom opremom
tako da farmer nema izbora.
Moraju nadograditi sustav
ili im prijeti raskid ugovora.
Tako farmere drže na uzici.
Tako ih tjeraju da troše novac,
da idu u banku tražiti još kredita.
Dug se samo nagomilava.
Nemati pravo glasa u poslu kojim se baviš,
stvarno je ponižavajuće.
Kao da smo robovi u vlasništvu kompanije.
Potreba za pisanjem knjige
o porijeklu hrane koju jedu
samo govori o tome koliko smo se udaljili.
Mislim da imamo pravo znati o hrani koju jedemo--
"Tko je vlasnik? Kako pravi hranu?
Mogu li pogledati u kuhinju?"
Kada sam odlučio shvatiti industrijsku proizvodnju hrane,
ono što sam trebao napraviti bilo je vrlo jednostavno.
Htio sam naći odakle hrana dolazi.
Kad odete u supermarket,
ono što vam se čini kao raznovrsnost izbora proizvoda od kikuruza, zapravo nije.
Postoji samo iluzija različitosti.
Zapravo samo nekoliko kompanija proizvode sve.
Od samo nekoliko usjeva.
Najviše me iznenadilo
kad sam tražio izvor hrane od gotovog proizvoda do sirovine,
uvijek sam završavao na istom mjestu.
Na polju kukuruza u Iowi.
Strašno puno industrijski proizvedene hrane
je samo pametna uporaba kukuruza kao osnovne sirovine.
Kukuruz je pokorio svijet na mnogo načina.
To je izvanredna biljka.
Prije 100 godina, američki farmer
mogao je uzgojiti najviše oko 20 bušela kukuruza po hektaru.
Danas, nije problem uzgojiti 200 bušela.
To je veliko postignuće
za koje uzgajivači zaslužuju priznanje,
za koje proizvođači mineralnih gnojiva zaslužuju priznanje,
i za koje proizvođači pesticida zaslužuju priznanje.
Danas u SAD-u,
30% obradivih površina se koristi za sijanje kukuruza.
Na to najviše utječe vladina politika,
politika koja
dozvoljava proizvodnju kukuruza ispod cijene proizvodnje.
Istina je da smo plaćeni da proizvodimo viškove,
a sve to zbog
interesa velikih multinacionalnih korporacija.
Vlada SAD-a promiče proizvodnju kukuruza jer
Cargills, ADMs, Tyson, Smithfield--
imaju interes kupovati kukuruz ispod cijene proizvodnje.
Koriste taj interes i ogromnu količinu novca kojeg imaju
za lobiraje u Kongresu za zakone o poljoprivredi kakve sad imamo.
"Zakon o poljoprivredi,"
koji bi se trebao zvati "zakon o hrani",
čini zbirku zakona cijele ekonomije proizvodnje hrane.
Poljoprivredna politika bazira se na ovim usjevima
jer se mogu uskladištiti.
Potičemo farmere da uzgajaju što je više moguće kukuruza,
da postanu veliki proizvođači, da se konsolidiraju.
We subsidize farmers by the bushel.
Proizvodimo puno kukuruza
a oni su se sjetili kako ga iskoristiti.
Danas sami dizajniramo svoju hranu.
Znamo gdje tražiti određene značajke
kao što su okus i konzistencija hrane.
Sva ta znanja kombiniramo
i stvaramo novu hranu
koja ne postane ustajala u hladnjaku,
hranu koja ne užegne.
Naravno, najveći napredak posljednjih godina je
visoko fruktozni kukuruzov sirup.
Znate, usudio bih se pretpostaviti
da na policama supermarketa
90% proizvoda
sadrži ili sastojak soje ili kukuruza.
Većina proizvoda sadrži sastojke kukuruza i soje.
Kukuruz je sjajna sirovina.
Od zrna kukuruza, koji se sastoji od škroba,
možete rastaviti taj škrob na manje molekule i sastaviti ih u druge molekule.
Možete napraviti visoko fruktozni kukuruzni sirup.
Možete napraviti maltodekstrin
i digliceride i ksantansku gumu
i askorbinsku kiselinu - vitamin C.
Sve su to sastojci prerađene hrane--
zapanjujuće je koliko ih se dobije iz kukuruza.
Osim toga, kukuruzom se hrane i životinje.
Kukuruz je glavna komponenta u sastojcima hrane
- piletini, svinjetini, govedini, svemu.
Kukuruzom hranimo i ribe, s tendencijom da im to bude glavni sastojak obroka
jedemo li divlje ribe ili uzgojene, jedući njih jedemo i kukuruz.
Ribu navikavamo na kukuruz.
Zbog ogromne količine jeftinog kukuruza
imamo nisku cijenu mesa.
Prosječni Amerikanac pojede preko 150 kg
mesa na godinu.
To ne bi bilo moguće
da životinje ne hranimo ovom jeftinom žitaricom.
Budući da se kukuruz prodaje ispod cijene proizvodnje,
upravitelj hranilišta može kupiti kukuruz
za samo dio cijene uzgoja,
sve životinje u uzgoju u SAD-u
hrane se hranom koja potječe sa srednjeg zapada zemlje.
To je paukova mreža
cesta i željezničkih pruga
preko kojih se diljem zemlje prevozi kukuruz
od mjesta uzgoja do CAFO-a.
Goveda evolucijski nemaju predispozicije za kukuruz.
Prema ustrojstvu probavnog sustava jedu travu.
Jedini razlog zbog kojeg ih hranimo kukuruzom
je njgova niska cijena
i zato što se od njga brzo debljaju.
Gdje stavljate ruku?
U burag--
to je prvi želudac preživača.
I vidljivo je--
Nije--
teško je vidjeti.
Vidite tekući dio sadržaja buraga.
Wow.
- Boli li to kravu? - Ne.
Tu se nalaze mikroorganizmi--
bakterije u buragu, milijuni.
Ove životinje su evoluirale
tako da im je hrana trava.
Postoje istraživanja koja pokazuju
da visoki udio kukuruza u hrani dovodi do
stvaranja soja bakterije E. coli otporne na kiselinu.
Taj soj je puno opasniji.
Dakle, goveda hranite kukuruzom,
i E. coli, inače česta bakterija, evoluira,
dogode se mutacije njene DNA
i soj nazvan "E. coli 0157:h7"
pojavi se u svijetu.
Taj soj je nastao zbog prehrane goveda
i zbog života goveda u uvjetima u kojima ih se uzgaja.
Životinje stoje do gležnja
u vlastitom izmetu cijeli dan.
Dakle ako jedna krava ima tu bakteriju,
sve ostale će je dobiti.
Kad ih se doveze u klaonice,
koža im je prekrivena izmetom.
Ako klaonica kolje
400 životinja na sat,
kako spriječiti da taj izmet
ne dođe na njihova trupla?
Tako izmet dođe na meso.
Sad, ta bakterija koja nije postojala na ovom svijetu
se nalazi u prehrambenom lancu.
Noćna mora s restoranima brze hrane se pogoršava.
Dvogodišnje dijete umrlo je danas u Seattlu.
Ubojica je zaraženo meso iz hamburgera iz restorana Jack.
Danas je opozvano s tržišta
više od 140 tona mljevene govedine.
Pola milijuna funti mljevene govedine--
Diljem zemlje opozvana je mljevena govedina Con Agre.
E. coli više se ne nalazi samo u mljevenoj govedini--
Ima je u špinatu, soku od jabuke--
proširila se iz farmi intenzivnog uzgoja.
Potvrđeno je trovanje E. coli u 90 slučajeva.
Izvor trovanja-- svježi pakirani špinat.
Ovo je dvadeseta epidemija E. coli s porijeklom od lisnatog povrća
i to samo u zadnjih deset godina.
Godinama, za vrijeme Busheve administracije,
načelnik stožera USDA-a
bio je bivši glavni lobist
za industriju govedine u Washingtonu;
direktor F.D.A.-e bio je izvršni predsjednik
Nacionalne Udruge Prerađivača Hrane.
Ove regulatorne agencije
su pod kontrolom kompanija
koje bi trebali pomno kontrolirati.
ConAgra, kompanija koja je nedano opozvala maslac od kikirikija
koji je bio kontaminiran salmonelom,
znala je za probleme u svojim postrojenjima prije 2 godine.
Uvijek je bilo trovanja hranom.
kako se tehnologija sve više
primijenjuje u proizvodnji hrane,
reklo bi se da je ona sigurnija,
ne kontaminirana.
No postrojenja za preradu postajala su sve veća.
Uvjeti su postajali sve savršeniji za rast i razvoj patogena
te njihovo ekstremno širenje.
Do sada je opozvano
22 milijuna funti smrznutih hamburgera.
Dovoljno mesa da se naprave hamburgeri
za svakog odraslog Amerikanca povlači se s tržišta.
1970.-ih bile su doslovno tisuće
klaonica u SAD-u.
Danas ih ima 13
koje obrađuju većinu govedine
prodanu u SAD-u.
Današnji hamburger
sadrži dijelove mesa nekoliko tisuća jedinki goveda
samljevenih u jednu malu paštetu.
Eksponencijalno raste mogućnost, da jedna od tih životinja
nosi opasni patogen.
Nevjerojatno je kako su regultorne agencije
nemoćne kad se malo bolje razmisli.
Upravo takve indudtrija želi da budu.
Ovo je zgrada USDA.
Je li Josh rekao koliko misli da ćemo imati vremena?
- 5 minuta. - 5 minuta.
Možda najviše 15 minuta. Moramo doći na sastanak na vrijeme.
- Počinje u 4:00. - Ok.
Ako vidiš da radim ovo
ili počnem premetati papire, vrijeme je. - Znam, vrijeme je.
Hvala vam! Hvala vam!
Ja sam registrirani Republikanac.
Uvijek sam bila relativno konzervativna.
Nikad nisam mislila da ću ovo napraviti
i svakako nisam mislila da ću biti
usko povezana poslom s majkom.
- Idemo ovuda? Ok. - Da, idemo ovuda.
Pogriješila sam-- Mislim da ovuda trebamo ići.
Veza moje majke i mene
poprimila je novu dimenziju.
2421? 2421.
Stigli smo.
- Dobar dan. - Dobar dan.
- Kako ste? - Ja sam Pat.
- Bok Pat. - Ja sam Barb Kowalcyk.
- Bok Barb. Nakon prvog velikog poticaja
da se ustanove standardi za hranu, ljudi su bili zadovoljni.
Smanjili smo financiranje FDA.
Oslanjali smo se na
zakone samih industrija.
Sada smo
izgubili kontrolu.
Vi ste prvak na Capitol hillu
za sigurnost hrane, a to je vrlo važna stvar.
Ovo je vrlo osobno za mene i moju obitelj.
Počeli smo raditi kao pomoćnici za ispravnost hrane prije 6 godina
kad je moj dvoipol godišnji sin Kevin
obolio od infekcije E. coli 0157:h7
i od potpuno zdravog
lijepog dječaka
imam njegovu sliku
fotografiran je 2 tjedna prije nego što se razbolio.
Ovako je izgledao prije nego što je umro, 12 dana kasnije.
U Srpnju 2001.,
naša obitelj otišla je na odmor.
Da smo znali što nas čeka,
ne bismo se nikada vratili kući.
Jeli smo hamburgere prije nego što smo se razbolili.
Kevin je imao krvavi proljev,
pa smo ga odvezli u hitnu službu.
Rekli su da je stigao
nalaz hemokulture Kevinove stolice,
i da ima hemoragijsku infekciju E. coli.
Rekli su nam
da Kevinovi bubrezi otkazuju.
Kevin je prošao krz prvu dijalizu.
Nisu mu dozvolili da pije vodu.
Koristili smo male spužvice
i dozvolili su nam da ih umočimo u vodu
i tako mu damo da ovlaži usta.
Jednu je pregrizao.
Nikad niste vidjeli nekoga kako preklinje.
Preklinjao je svakoga da mu da vode. Jedino je to govorio.
Nisu nikome dozvolili da unese bilo kakvo piće u njegovu sobu
zato što--Samo je o tome govorio,
samo o vodi.
Ne znam je li znao što mu se događa...
i nadam se-- Ne znam.
Gledati dijete da tako umire
bio je potpuno zdrav prije 12 dana--
bilo je to nevjerojatno
da se to moglo dogoditi od hrane.
Sol na ranu nam je bila
to što je trebalo 3 godine
i morali smo zaposliti odvjetnika
da ustanovimo da smo jeli meso koje je trebalo biti povučeno.
Prvog Kolovoza, sin mi je već bio hospitaliziran.
U postrojenju za obradu mesa testirali su meso na prisutnost E. coli i bio je pozitivan.
They didn't end up recalling that meat
do 27. kolovoza.
16 dana poslije njegove smrti.
Ako budemo imali još saslušanja-- a siguran sam da hoćemo--
volio bih da dođete svjedočiti.
- Borite se. - Hvala vam. I vi.
Nikad ne možeš preboliti smrt svog djeteta.
Samo prihvatiš nonastalu situaciju
- Ovuda? - Da.
- Idemo ovim putem? - Mm-hmm.
Vjerujemo vladi
da će nas zaštititi,
a nismo zaštićeni
niti najmanje.
1998., USDA je uvela testiranje na mikroorganizme
za salmonelu i E. coli 0157:h07.
Ideja je bila da ako tvornica više puta prođe negativno na testovima,
USDA će zatvoriti tu tvornicu
zbog očiglednog kontinuiranog problema sa kontaminacijom.
Mesno peradarska industrija
odmah je tužila USDA sudu.
Sud je u suštini rekao
da USDA nema ovlasti
zatvoriti tvornice.
Što bi značilo
da možete kupiti pola kile mesa ili peradarskih proizvoda
to je petrijeva zdjelica sa salmonelom
a USDA zapravo ništa ne može učiniti.
Novi zakon je donesen kao odgovor
i postao poznat kao Kevinov zakon
Izgledalo je kao riješen slučaj,stvar zdravog razuma.
Kako stvari idu?Dobro,dobro.
Radimo već šest godina
a još nije prošao.
Osjećam da će to možda biti
šansa-veća šansa
da ovaj puta zakon prođe.
Mislim da s točke gledišta potrošača,
većina ljudu bi podržala ideju
da malo više plate ako bi dobili garanciju
za viši standard sigurnosti.
Da,ali isto tako znam
da su tamo drugi igrači
u lancu proizvodnje hrane.-Znamo.
da će briga o tome,
biti viđena kao dodatan trošak na njihov račun.
Mislim da je prednost u ovome--
Čini mi se da je
industrija zaštićenija od mog sina.
To me motiviralo da postanem odvjetnica.
Samo u prošloj godini bilo je
mnoštvo izljeva bolesti koje se prenose hranom
što je rezultiralo smrću mnogih.
Očito je da je naš trenutni pristup
na previde u prehrambenoj industriji i zaštiti
od bolesti loš i nije u skladu s potrebama američjih obitelji.
Teško mi je ispričati Kevinovu priču.
No jedini način na koji
mogu spriječiti da se to ne dogodi drugima
je da objavim tu priču.
Da.
Šestero umrlih su bili osnovnoškolci, jedan u vrtiću
još je jedan u drugom okrugu
u Kentuckyju, pa...
Bit će 7 godina
otkako mi je sin umro.
Sam želim da kompanija
kaže da im je žao.
Proizveli smo taj kvaran proizvod
od kojeg je vaše dijete umrlo, i to je
sigurno. Pobrinut ćemo se da se to ne ponovi.
To je sve što želimo,
nisu mogli ni to napraviti,
Industrijski sustav prehrane uvijek izgleda
kao da traži bolju učinkovitost, ali sa svakim poboljšanjem u učinkovitosti
dolaze neželjeni problemi.
Ako goveda prestanu hraniti kukuruzom,
i daju im travu 5 dana,
pomrlo bi 80% populacije E. coli u njihovom probavnom sustavu.
Naravno to nije ono što industrija čini.
Pristup industrije je--
kad se sustavni problem pojavi--
ne pronaći i eliminirati uzrok problema,
nego tehnološkim postupcima ukloniti posljedice problema i očuvati sustav.
Rezervoar 5x5 stopa za otpadne vode--
niska razina. Niska razina.
Ovo je naš operativni centar.
Odavde kontroliramo sva naša postrojenja.
Gdje je Chicago? Tu je,
Georgia, Utah, Kansas,
Nebraska, Texas, L.A., Ohio.
Kontroliramo sve stupnjeve prijenosa,
brzinu motora--
možemo sve to promijeniti odavde
Izgradili smo nešto--
sa stajališta o ispravnosti hrane,
što mislimo da je najbolje. Da smo ispred svih.
Mislimo da možemo smanjiti incidente
s E. coli 0157:7.
Nedavno sam počeo raditi s amonijakom.
I amonijevim hidroksidom.
Amonijak ubija bakterije,
Pa se koriste u procesu obrade mesa.
Po struci sam mehaničar.
Mehaničar sam u duši.
Mi sami dizajniramo vlastite strojeve.
Ovo je naš završni proizvod.
Nalazi li se vaše meso u većini hamburgera u zemlji?
70%.
Za 5 godina ćemo imati 100%.
Imamo neku konkurenciju.
Mislim da ćemo ih potući.
To je veza
znanosti i tehnologije.
Želim obrok za dolar-
pet rodeo cheeseburgera...-Pee rodea.Ok.
...dva sendviča s piletinom.
Nešto drugo?-Dva mala pića,
i dajte mi veliki Dr.Pepper.
-11.48$.Hvala.
Prvi prozor. Hvala.
Nismo ni razmišljali o zdravoj prehrani
jer smo mislili da je sve zdravo.
- Izvolite. - Hvala.
- Želim vam ugodan dan. - Hvala, također.
Sada kad znam da ova hrana
zaista nije zdrava za nas,
osjećam se krivo što ju dajem svojoj djeci.
Ali mi nemamo vremena za kuhanje pošto odlazimo u 6:00
i ne vračamo se kući do 9:00, 10:00 navečer.
Kad imate samo dolar za potrošiti
i imate dvoje djece za nahraniti,
ili idete u trgovinu
i pokušate naći nešto jeftino
ili idete ravno na brzu hranu
te uzmete dva mala hamburgera za njih
i kažete "Evo, jedite."
Ovo će ih nahraniti,
ne taj jedini proizvod u trgovini.
Pogledajte cijenu brokule.
Preskupa je čovječe.
Što bi jeli? - Mama.
Prvo provjeri koliko dobiješ za funtu.
Nećemo to kupiti. - Zašto ne?
Dobiješ samo 2 ili 3.
Ma daj. Nemoj.
Slatkiši su jeftini.
Ima jeftinijeg čipsa.
Sokovi su vrlo jeftini.
Ponekad pogledate povrće i kažete
"U redu, možemo dobiti dvahamburgera
za istu cijenu."
Zašto možete kupiti
dupli cheeseburger u McDonaldsu za 99 centi,
a za te novce ne možete kuoiti ni glavicu brokule?
- Želite manju?
Sveli smo obrok na loše uhljikohidrate
što nije slučajno.
Mislim,razlozi zbog kojih su te kalorije jeftinije su
da su one te koje subvencioniramo.
I ovo je izravno povezano sa vrstom agrikulture
koju mi primjenjujemo
i politikom farmi koje imamo.
Sve te kalorije iz brze hrane su
one iz robnih usjeva-
iz pšenice,iz kukuruza
i od soje
Praveći te kalorije vrlo jeftino
jedan je od razloga da je najveći preduvjet
pretilosti razina prihoda.
U ljudskoj povijesti,
borili smo se da budemo sigurni da imamo
dovoljno hrane i dovoljno kalorija
za prilično velik postotak ljedske rase.
Sada je problem previše kalorija.
Industrija pripisuje pretilost
krizi ljudske odgovornost
Ali kada proizvodiš hranu
pritiščeš naše dugme evolucije
Činjenica je da smo ograničeni
na tri okusa-
sol, masnoće i šećer.
Oni su vrlo rijetki u prirodi
Danas je šećer dostupan u bilo koje doba dana
u velikim količinama.
Jedemo stotine kila tih stvari godišnje
Ova prehrana kukuruznim sirupom visoke fruktoze
i rafiniranim ugljikohidratima
dovodi do prekomjernog stvaranja inzulina
i naposlijtku do zamora sustava
koji metabolizira šećere.
Moj muž je dijabetičar.
Jedna od glavnih briga mi je
da će možda izgubiti vid.
On - ponekada se trese,
pa se bojim da neće biti sposoban voziti,
a to mu je profesija.
Moramo uzeti u obzir njegove lijekove.
Koliko su,70 dolara?
50 tableta me košta oko 130 dolara.
Ali on pije dvije različite vrste tableta.
100 i nešto dolara za jedne tablete
a onda 100 i nešto dolara za druge.
To vam oduzme mnogo od prihoda.
Vrlo smo stisnuti između toga hoćemo li
plaćati za njegove lijekove da bude zdrav
ili kupovati povrće da budemo zdravi.
Pa što od toga da učinimo?
Teško je gledati tatu kako pati od dijabetesa
i tih stvari.
I jako je tužno to što ga može dobiti i moja sestra.
Ima nešto
u našem načinu življnja,
gdje se igramo,kupujemo hranu
i vrste hrane koje smo u mogućnosti kupiti
što uzrokuje epidemiju.
To nije samo naša zajednica.
To nije samo u Baldwin Parku.To je svugdje.
Koliko nas poznaje jednu osobu
u našoj obitelji koja ima dijabetes?
A dvije?
Tri?Držite ruku-
Činilo se da taj dijabetes tipa 2
pogađa samo odrasle.
A sada pogađa djecu u epidemijskim razmjerima.
Sve što smo napravili
u suvremenoj industrijskoj poljoprivredi
je uzgajati brže, deblje, veće i jeftinije.
Nitko ne razmišlja o E. coli,
dijabetes tipa 2 i ekološko zdravlje
cijelog sustava.
Odlučivanje
farmera o poljoprivredi
preuzimaju korporacije
u velikim gradovima miljama udaljeni
od posljedica
odluka koje donose.
Sve se temelji na travi.
Ne jedu kukuruz, ostatke uginulih goveda
ili kokošje gnojivo čime hrane životinje u industrijskim uzgojima--
niti uginule kokoši.
Jedu travu, krmu--
djetelinu, leguminoze, gramineje.
Oni su biljojedi.
Da ih hranim kukuruzom,
morao bih ga žeti, prevoziti,
pa bih morao taj izmet negdje odvesti
.
To je sve.
Ovo što vidite je sva mudrost.
Goveda stalno gnoje zemlju.
Kreću se, ne moramo raznositi gnojivo.
Ne moramo obrađivati zemlju-- ona to rade.
Ovaj posao se radi na otvorenom.
Industrijski sustav proizvodnje hrane
postupno je postao rad u smrdljivom, bučnom okolišu,
neprijateljski okoliš,
tako da operateri sustava za proizvodnju
ne žele da itko ulazi u postrojenja,
kako ne bi vidjeli ružnu istinu.
Kad je došlo do toga,
prehrambena industrija izgubila
je sav kredibilitet i povjerenje.
Kad bi ljudi mogli vidjeti što se događa
u tim postrojenjima
imali bismo drugačiju prehrambenu industriju.
Dozvolili smo si da
postanemo odvojeni i neuki
o nečemu što nam je tako blisko
kao hrana koju jedemo.
Koja je razlika biti vani
na svježem zraku, na Suncu,
ptice pjevaju...
Prema zakonima U.S.D.A.-e,
ovo nije higijenski
jer se radi na otvorenom.
Pokušali su nas zatvoriti.
Najveće probleme smo imali
kad su nas htjeli zatvoriti
jer su ovo nehigijenski uvjeti.
Zamislite!
Poslali smo briseve u mikrobiološki laboratorij.
Naš prosjek je 133 mikroorganizama.
Uzorci iz trgovine imaju
3600.
I to nakon 40 trilijuna antimikrobnih kupki.
Naše meso ne tretira se klorom.
Puno ljudi se pita je li ovo moguće.
Može li se tako nahraniti svijet?
To je lažni argument
jer naš sustav je
učinkovit toliko da
ako ga se primijeni u industrijsku proizvodnju
nedostaci ovog sustava ne bi se niti primijetili.
Dolazili su mi ljudi u trgovinu koji su
se čudili što 12 jaja koštaju 3$, a za
limenku soka plaćaju 75 centi.
Hej piggy.
Oduvijek me je zapanjivalo kako smo sposobni
pogoditi centar krive mete.
Naučili smo, na primjer
u poljoprivredi
kako sijati,
gnojiti i žeti kukuruz
koristeći GPS satelitsku tehnologiju,
ali nitko ne pita
smijemo li goveda hraniti kukuruzom.
Postali smo kultura tehničara.
I sve
nas zanima odgovor na pitanje: "Kako"?.
I nitko ne uzmiče
da kaže "Ali zašto?"
Mislim, kultura koja gleda svinju samo kao
beživotnu protoplazmičnu gomilu
kojom se može manipulirati kojekakvim
čovjekovim "kreativnim" izumima"
vjerojatno gleda
pojedince u svojoj zajednici
i ostalim kulturama u zajednici nacija
sa istom vrstom prezira,
nepoštivanja
i kontroliranog tipa mentaliteta.
Grad gdje je tvornica smještena
je mali grad zvan Tar Heel
usred ekonomski vrlo depresivnog područja.
Smithfield je diplomirao
umijeće skupljanja i biranja
radne snage koju mogu iskorištavati,
inicijativno od domaće radne snage-
siromašnih bijelaca,siromašnih crnaca.
Probrali su tu radnu snagu vrlo brzo.
Sada moraju prevoziti svoje radnike
skroz iz Dentsvilla, South Caroline,
do Clintona,North Caroline.
Morate napraviti krug sto milja u promjeru,
i to je sve odakle vaši radnici dolaze.
Oni imaju isti odnos prema radnicima
kao i prema svinjama.
Znate,svinje,oni zapravo ne moraju brinuti o njihovoj udobnosti
jer su one tu privremeno.Bit će ubijene.
I imaju isto gledište prema radniku.
Nije ih briga koliko će dugo njihovi radnici raditi kod njih
jer za njih sve ima kraj.
Kad radnik na sat obradi 2000 svinja
čiju utrobu radnici obrade,
oni dobivaju infekcije ispod noktiju i ostalo.
Svi nokti im se odvoje od prstiju.
Prekriveni su krvlju i fekalijama.
Lako se ozlijediti ovdje dolje.
Činite taj isti pokret
za taj isti dio svinje
i to je neprestano, znate.
U suštini tretirani ste kao ljudski stroj.
Imate ljude koji si ne mogu priuštiti
da se maknu odavde,a Smithfield to zna.
I to vam skroz visi nad glavom.
Prije sto godina
kada je Upton Sinclair napisao Džunglu
postojala je govedarska zaklada koja je uživala veliku moć.
Imigranti iz istočne europe su bili zlostavljani
u odsutnosti bilo kakvih državnih zakona
Bilo je strašnih izobličavajućih ozljeda
pa čak i smrti.
Stvari su se poboljšavale.Lagano je išlo prema bolje.
Teddy Roosevelt je preuzeo govedarsku zakladu.
Polako je osnovan sindikat od strane radnika mesne industrije
i pretvoren u jedan od najboljih industrijskih poslova
u Sjedinjenim Državama.
Do kraja 1950-te biti radnik u mesnoj industriji
bilo je kao biti radnik u auto industriji
koji je imao dobru plaću, dobre beneficije,mirovinu.
I što se onda dogodilo?
Pa,mesna industrija je postala veća
u nastojanju da pratr potrebe industrije brze prehrane,
koja je bila njihov najveći klijent.
Neke industrije mesa kao IBP koriste
isti sustav plaćanja radnika
kao industrija brze hrane--
smanjuju plaće, paze da radnici nemaju sindikat,
ubrzavaju proizvodnju,
i radnici rade jedan te isti posao
iz dana u dan.
Danas je obrada mesa
jedan od najopasnijih poslova u SAD-u.
Mesno-prerađivačka industrija zaposlila je
i novi tip imigranata-- ilegalne imigrante
i imigrante koji su nedavno došli iz Meksika.
Mnogi ilegalni imigranti u Americi
uzgajali su kukuruz u Meksiku.
NAFTA je dovela do preplavljivanja meksičkog tržišta
jeftinim američkim kukuruzom.
Zbog toga je preko milijun i pol meksičkih farmera ostalo bez posla.
Zato što nisu mogli konkurirati jeftinom američkom kukuruzu.
Što se dogodili s tih milijun i pol meksičkih farmera?
Proizvođači mesa kao IBP,
National Beef i Monfort
aktivno su počeli tražiti radnike u Meksiku.
Kompanije su se raklamirale na radiju,
novinama tražeći radnike.
IBP je uspostavio sutobusnu liniju
kojom radnike prevozi iz Meksika u SAD.
Godinama je Vlada progledavala kroz prste
zapošljavanju imigranata
u mesnoj industriji.
Danas postoji pokret protiv imigranata
i odjednom su se obrušili na njih,
ali ne i na kompanije koje ih zapošljavaju.
Vlada se obrušila na radnike.
Agenti Ureda za imigracije uhićuju radnike Smithfielda
u ovom kamp parku.
Smithfield i Ured za imigracije
imaju prešutni dogovor.
15 radnika na dan deportiraju,
ali nema masivnih racija.
Tako ne ometaju proizvodnju.
- Gospodine pokušavamo-- - Nešto me pitala.
Nas je pitala, ne vas.
Nitko ne privodi Smithfieldove menađere.
Nitko iz tvornice tko ima nešto
sa poslovima zapošljavanja tih radnika
nije priveden.
Ovo što vidimo je
privođenje radnika koji su radili
marljivo u ovoj kompaniji i proizvodili.
Želimo platiti najnižu cijenu za hranu koju jedemo.
Ne shvaćamo da to ima svoju cijenu.
Ovi radnici bili su u SAD-u 10-15 godina
pravili su slaninu i šunku koje ste pojeli
i sad ih privode kao kriminalce.
A te kompanije zarađuju milijarde dolara.
Je li jeftinoća sve što je važno?
Tko želi kupiti najjeftiniji auto?
Spremni smo subvencionirati
sustav proizvodnje hrane kako bi stvorili
iluziju jeftine hrane,
ali ona je u stvari iznimno skupa
kad zbrojite "cijenu" uništenog okoliša,
cijenu koja košta društvo i vaše zdravlje.
Hrana proizvedena industrijski nije časno proizvedena.
Ne naplaćuju je čestito.
A ni ne obrađuju se čestito.
Nema ničeg časnog ni čestitog u toj hrani.
Ne mogu se sjetiti bolje uporabe Smithfieldove kutije.
Vožnja traje oko 5 sati
maybe 300, 400 miles.
Da.
Vrijedno je toga.
Ne želim postati veći proizvođač.
Želim proizvoditi najbolju
hranu na svijetu.
I onda će ljudi
od svuda dolaziti k meni kupovati
a tada nek mi Bog pomogne shvatiti kako da zadovoljim
potrebe tržišta, a da ne kompromitiram svoj integritet.
To je moje stajalište.
Uopće ne želim
prodavati svoje proizvode na policama Wall-Marta.
Čim poželite povećati proizvodnju
gledate drugačije na svoje potrošače.
Gledate drugačije na svoje proizvode
i na svoj posao.
Na ono što je najvažnije--
gledat ćete drugačije.
Ovo su naše nove organske kokice.
Ovo je Vitasoy sojino mlijeko,
najbolje sojino mlijeko u svijetu.
Kad je ovo sve počelo
bilo je slabo oglašavano.
Joj.
Spavali smo na štandovima.
Nismo mogli platiti hotelske sobe.
Proizvodnja organske hrane rasla je 20% godišnje.
To je jedan od nejbrže rastućih segmenata u proizvodnji hrane.
Oh Bože!
Nećemo se riješiti kapitalizma.
Sigurno ga se nećemo riješiti
dovoljno brzo da zaustavimo
globalno zagrijavanje i obrnemo proces onečišćavanja
zraka, hrane i vode.
Moramo djelovati puno brže.
Pokušavamo li usavršiti neprijatelja zdrave hrane
i odlučimo kupovati samo hranu
koja potječe iz najsavršenijeg sustava proizvodnje
do 100 milja od mjesta našeg stanovanja, nikad se nećemo promijeniti.
Kao ekološki aktivist, shvatio sam
da je biznis izvor svih zagađenja,
biznis je izvor
svega što uništava ovaj svijet.
Na fakultetu sam naišao na instituciju zvanu
Nova Alkemija.
To je bila skupina odmetnutih biologa.
Moja nada je dati vam--
Propovijedali smo novu vrstu religije,
za razvoj alternativnog korištenja otpada i hrane,
no propovijedali smo uvjerenima u savršenost trenutnog sustava.
Ovisili smo o potpori koja je presušila
i nismo dopirali do publike
koje nas je trebala čuti.
Shvatio sam da ne smijemo biti David
protiv Golijata. Moramo biti Golijat.
Počeli smo posao na farmi sa 7 krava.
Htjeli smo pokazati da biznis može biti dio rješenja
ekoloških problema ove planete.
Morali smo dokazati i
da možemo imati veliki profit.
Danas, u 2008.-oj, ne asmo da smo
treći najbolji brend u Americi,
nego smo među najprofitabilnijim proizvođačima.
Vidite, ovo je zanimljivo.
Mali proizvođač kao što je ovaj, sad je Kraft.
Ali ne možete to znati.
Ovo je sad Pepsi. Ono je sad Kellogg's.
- Kashi je Kellogg's? - Da.
- Ovo je Colgate sada. - Da?
Da, oni su kompanija koja je počela biznis kao mi.
- Zato su drugačiji?
Puno su uspješniji.
Porota je izišla. Moram to staviti tamo.
Ove velike kompanije ne postanu velike same od sebe.
Rastu tako da velike kupuju manje i one same postanu dio velikih.
Coke, Pepsi, Kellogg's, General Mills--
sve trče prema
biznisu s organskom hranom.
Kad u Wall-Martu vidim organske proizvode na policama,
oduševljen sam. To mi je jedna od najuzbudljivijih situacija.
Sanjao sam dan
kad ću sjesti s za stol s velikim proizvođačima
i razgovarati
o organskoj hrani i održivom razvoju.
- Ovo je Amanda. Ovo je Rand. - Bok Amanda, ja sam Rand.
- Drago mi je. - Ja sam Tony.
- Drago mi je.
OK, pomozi mi da shvatim gdje--
- Obojica radimo za Wall -Mart.
- Da.
Znate li da ne kupujemo u Wall-Martu?
- Nikad nismo. - Da.
- Nije li to nevjerojatno? - Zato smo mi došli k vama.
Da, nikad nismo bili tamo.
Počeli smo bojkotirati Wall-Mart davno
i samo smo nastavili.
Wall-Mart je iznimno osjetljiv
na svoj ugled.
Vjerojatno su nas klevetali
više no ikojeg maloprodajnog lanca
u našoj ekonomiji.
Ustvari,to je vrlo lagana odluka
pokušati zauzeti se za organske ili
što god ,bazirano po želji mušterije.
Mi to vidimo i reagiramo na to.
Pa ako je jasno da mušterija to želi,
onda je lako stati iza toga,
unaprjeđivati i pokušati to ostvariti.
Kad naletim na stare ekološki svjesne prijatelje,
mnogi su veoma užasnuti
vrstama tvornica koje čuvam ovih dana.
Ali kad pokušam objasniti
kakav učinak na prirodu ima jedan proizvod naručen iz Wal-Marta,
ne u kilama, nego u tonama pesticida,ž
tonama herbicida, kemijskog gnojiva,
rasprava - udaljimo se od emocija
i prijeđemo na činjenice.
To je pravi ključ, mislim, to što vi ovdje činite.
Nemam zabluda o ovome.
Ne vjerujem da je Wal-Mart došao ovdje
zato što su iznenadno doživjeli prosvjetljenje.
To je sve zbog ekonomije.
Mogu raspravljati sa mojim radikalnim prijateljma cijeli dan,
ali nitko ne može izazvati činjenicu
da prodaja vrijedna novih milion dolara Wal-Martu
pomaže spasiti svijet.
Na kraju prošlog stoljeća,
prosječni farmer je mogao nahraniti šest do osam ljudi.
Sada prosječni američki farmer
može nahraniti 126 ljudi,u redu?
To su najproduktivniji ljudi koji su ikada živjeli.
Promjene na farmama su bile
trenutačne i radikalne, ali za većinu nas nevidljive,
tko zapravo danas poznaje farmera?
Njihov način života
je bio promijenjen iz korijena.
Prije 10 000 godina,
farmeri su počeli spremati najbolje sjeme
i saditi ga ponovno slijedeće godine.
Tako se sjemenje razvijalo.
Tako se razvio kukuruz
uglavnom od beskorisne trave
do ekstremno produktivne biljke kakva je danas.
Zamisao da bilo koja korporacija može posjedovati prehrambenu žitaricu
korporativnom vlasništvu usjeva. Do 1980.-ih
Vrhovni sud nije dozvolio patent na život.
To je otvorilo vrata--
naporima da se patentira najosjetljiviji dio života,
odnosno usjeve o kojima ovisimo.
Monsanto je kemijska industrija.
Proizvodili su DDT, Narančasti Agens u vijetnamskom ratu,
a razvili su i proizvod koji su nazvali "Roundup".
Počela su šuškanja o GMO soji
koja bi mogla biti otporna na Roundup.
Kad su tretirali soju sa Roundupom,
potamanili su sav korov
osim soje sorte Roundup Ready.
Sjećam se prve zabrane
čuvanja sjemena.
Većina farmera bila je
osjećala gađenje prema tom konceptu.
Zanimljivo je kako
smo kroz 11 godina prešli emocije
od najtežeg prijezira
jer ne možemo čuvati sjeme
do prihvaćanja te činjenice.
Što se dogodi ako farmer
sačuva sjeme?
Sad je samo jedna kompanija
uključena u to.
i to je Monsanto.
Monsanto je...
Oni imaju grupu privatnih istražitelja
koji obilaze državu
i imaju besplatnu telefonsku liniju
na kojoj primaju pozive. Ako prime poziv
da je netko navodno spremio sjeme,
šalju istražitelja da istraži o čemu se radi.
Ako sačuvaš svoje vlastito sjeme, primit ćeš poziv
nekoga iz Monsanta.
Dva čovjeka su stali na moj prilaz
oko 19.00-19.30 navečer,
pokazali mi crnu karticu
i nisu mi rekli da su iz Monsanta.
Rekli su da imaju ljude koji nadziru
i koji su me uhvatili da čistim grah.
Smatrao sam da je potrebno ustati se
oko 3:00-4:00 ujutro
prije nego me istražitelji počnu slijediti na putu.
Oni su bili-
Rekao bih možda bivši vojnici ili bivši policajci.
Bili su golemi i zastrašujući.
Ne mogu reći da li su stvarno imali ljude koji nadziru
ili je to bio moj susjed koji me prijavio.To ne znam.
Kad sam počeo hodati po kući,jedan od njih je rekao
Mogao sam čuti u pozadini -"kriv je."
To je vrlo genijalna naprava osmišljena davne 1800-te,
i Mosanto ih namjerava sve izbaciti iz upotrebe.
Što mislite koliko je čistača sjemena
u zemlji?
U državi Indiani možda još šest.
Možda nisam svjestan-
Koliko ih je bilo?Oh Bože. U svakom okrugu je bilo troje.
Jesu li svi ostali bez posla?
Da.
Kada je soja iz Montsanta prvi puta došla na tržište,
Nikada zapravo nisam koritio njihovo sjeme.
Imao sam poprilično dobar urod
sa konvencionalnom soyom koju sam upotrebljavao,
pa sam pomislio"Ostat ću na tome".
Svi moji susjedi oko mene koriste GMO soju.
Ako pelud dođe prirodnim putem i sjeme krene,
ja sam još uvijek u poslu.
Kada genetski modificiraš usjev, posjeduješ ga.
Nikada nismo imali ovako nešto u poljoprivredi.
Prije su postojala poljoprivredna sveučilišta,
koja su razvila tzv. narodno sjeme.
Velika većina uzgojenih biljaka
je zapravo napravljena u tim javnim ustanovama.
Monsanto je poput Microsofta.
Na isti način kako je Microsoft vlasnik intelektualnih prava
za većinu računala u Americi,
tako je i Monsanto vlasnik intelektualnih prava
za većinu hrane u Americi.
Javno uzgajanje biljaka je stvar prošlosti.
U suštini više nema narodnog sjemena.
Postoji otprilike četiri pet vrsta
koje zapravo mogu posaditi.
Sada imam neke od posljednjih zrna soje
koje dolaze iz države Illinois-
- Nisu GMO. - Prirodna raznolikost.
Kad više ne budem mogao kupovati certificirano sjeme,
što onda? Koje su mi opcije?
Ova lista mi je došla poštom.
Ovo je Monsantova crna lista neautoriziranih uzgajivača.
Wow.
Lista sadrži imena farmera koji se sude s Monsantom,
ili nisu njihovi kooperanti, ili
im ne žele dati zapise o proizvodnji.
Ili im još nisu poslali zapise.
I ja sam na popisu
jer im nisam poslao zapise.
- Jesam li ja na popisu? - Jesi.
Wow.
2 farmera s kojima sam radio su na popisu.
Biti na ovoj listi znači
da ne možete kupiti Monsantove proizvode.
Da.
Pa se farmeri pitaju što onda smiju saditi.
Monsanto me tuži jer
nagovaram farmere da krše zakon o patentu
tako da pročišćavaju sjeme.
Još nisam ni bio u sudnici,
a račun za pravne usluge mi je već 25 000$.
Ljudi koji su mi bili prijatelji
sada više ne žele ni razgovarati sa mnom.
Bili smo prijatelji 50 godina,
sad se ni ne viđamo.
Da.
Ne mislim da sam kriv.
Ali jeftinije je platiti kaznu
nego boriti se za pravdu.
- Frustrirajuće je... - Naravno.
...misliti da si u pravu,
a priznati krivnju.
Monsanto nas je lažno optužio da smo bespravno koristili
njegov patent i prekršili ugovor.
To nije istina.
Dođete na poljoprivredno tržište, nađete dominantnog
proizvođača, uništite mu posao i uplašite ostale poljoprivrednike.
Moja obitelj potrošila je 400 000$
na predsudske procese.
I rečeno nam je da trebamo platiti još milijun dolara
da naš predmet dođe na sud.
Dogovorili smo se izvan suda.
Činilo mi se da sustav funkcionira tako da
gospa Pravda važe
hrpe novca na obje strane vage
i pravdu dobiva ona strana na kojoj je više novca.
Ona strana koja unajmi najbolje odvjetnike
koji govore najveće laži pobjeđuje na sudu.
Čini mi se da tako funkcionira pravda.
Strašno je to.
Kako se jedan farmer može obraniti od
multinacionalne korporacije kakva je Monsanto?
Razgovarao sam s jednim mladićem prije 3 dana.
Bili su na ovoj farmi.
Taj jadan mladić je tek započinjao posao.
Njegov knjigovođa je bio uz njega. Razgovarao sam s njom
i pokušao sam im dati najbolje savjete.
Nažalost, najbolji savjet koji sam im mogao dati
je da izađu iz tog posla dok im jš nisu oderali kožu.
S njima se nemožete boriti. Morate leći na zemlju
i dati im što žele, jer se ne možete braniti.
Monsanto je dominantan nad vama, imaju kontrolu nad vama.
Stoga ako želite biti poljoprivrednik,
spavat ćete s Monsantom.
Oni su vlasnici soje.
Oni će imati kontrolu nad proizvodom
od sjemena do supermarketa.
Oni uzimaju kontrolu nad hranom.
Uvijek je postojala jednosmerna cesta
koja vodi od Monsantovih ureda
do raznih regulatornih
i sudskih tijela koja su donosila ključne odluke.
Clarence Thomas bio je Monsantov odvjetnik.
To ne bi bila velika stvar
da nije bilo tog sudskog slučaja
na kojem se odlučilo o spornom čuvanju sjemena.
Odvjetnik Clarence Thomas napisao je veliku većinu mišljenja
u sudskom slučaju na kojem je odlučeno da te kompanije
mogu zakonom zabraniti farmerima da čuvaju sjeme s vlastitog uzgoja.
Monsanto je bio usko vezan s
Bushevom administracijom...
i Clintonovom administracijom.
Zato nismo imali političke debate
o ovoj raduikalnoj promjeni u poljoprivrednoj industriji.
Posljednjih 25 godina, naša Vlada
bila je pod dominantnim utjecajem
industrija koje je Ona trebala kontrolirati.
Izaov je u tome da što ranije imate ljude
sa znanjem u industriji,koji mogu postati vrlo dobri zakonodavci.
Stvar je samo u tome čije interese odluče zastupati.
Vi govorite o moći-
centraliziranoj moći
i ta moć se koristi
protiv ljudi koji zapravo proizvode hranu
poput farmera.
Koristi se protiv radnika
koji rade za te kompanije
i koristi se protiv potrošača
koji se namjerno drže u mraku
po pitanju što jedu,odakle dolazi
i što čini njihovim tijelima.
Dobar dan, gospođo predsjednice i ostali članovi.
SB-63 je mjera da potrošač ima pravo znati.
Jednostavno zahtijeva da sva hrana koja je klonirana
mora biti označena kao takva.
Klonirane životinje su
sasvim nova stvar.
Ali smatram to nevjerovatno da FDA
ne samo što želi prodavati meso kloniranih životinja
bez daljnjih istraživanja,
već hoće dozvoliti prodaju tog mesa
bez ikakvih posebnih deklaracija.
Koliko ima svjedoka u opoziciji,molit ću vas?
Noelle Cremers iz Kalifornijske poljoprivredne udruge.
I ako mogu istaknuti-
razlog zbog kojeg smo zabrinuti oko deklaracija
je što stvara nepotreban strah u glavi potrošača.
Dok industrija ne bude imala priliku
podučavati zašto mi želimo koristiti tu tehnologiju
i vrijednost te tehnologije,
mi mislimo ako potrošači imaju na uvid
deklaraciju da im to neće pomoći.
Ove kompanije grizu i grebu
protiv deklaracija.
Industrija brze hrane se borila protiv
davanja na uvid informacija o kalorijama.
Borili su se protiv toga da vam kažu
ima li štetnih masnoća u njihovoj hrani.
Mesna industrija je godinama sprječavala
deklaraciju o zemlji podrijetla.
Borili su se protiv stavljanja deklaracija na GMO hranu,
i sada 78% proizvedene hrane u supermarketima
ima neku vrstu genetski modificiranog sastojka.
Mislim da je to jedna od najvažnijih borbi
za potrošača
pravo znati što je u njihovoj hrani i kako je uzgojeno.
Ne samo da oni ne žele
da vi znate što je u hrani,
nego su uspjeli učiniti protuzakonitim
kritiziranje njihovih proizvoda.
Možete li mi reći kako ste promijenili način prehrane?
Da,
morat ćete prvo popričati sa odvjetnikom
prije nego što to iznesete.
Što?Možete reći da je ovo-stali smo-
Znam,ali-
Mogao bih imati mesnu i peradarsku industriju
za vratom i ja stvarno
Ozbiljno? Za razgovor - to je tako
Ovisi o kontekstu.
Ne govoriš ljudima da to ne jedu.
Da, žao mi je Robbie,
stalno me to pitaju.
U početku,
me nije bilo briga. Nek me sude.
Nek tuže majku
preminulog djeteta i vidjet ćemo što će biti!
Nevjerojatno je da ne možemo reći
kako ste se vi i vaša obitelj promijenili-- - Sramotni
Zakoni o klevetanju poljoprivrednim proizvodima su se promijenili.
Prehrambena industrija ima drugačije tipove zaštite
od ostalih industrija.
Imamo puno pitanja o kravljem ludilu.
Ako se sjećate slučaja u kojem je mesna industrija
tužila Oprah
za nešto što je rekla u svojoj emisiji,
jednostavno sam zbog toga
odjednom prestao jesti hamburgere.
- Dobro jutro Oprah. - Dobro jutro svima.
Je li vam drago što se situacija napokon stišava?
Mislim da mogu reći da mi je drago.
Da rekla bih da vidim kraj ovomu.
U Coloradu se smatra kriminalnim djelom
ako ste osuđeni za povredu Zakona o klevetanju poljoprivrednih proizvoda.
Dakle, možete završiti u zatvoru
ako kritizirate mljevenu govedinu
proizvedenu u državi Colorado.
Postoji nastojanje u nekoliko agrarnih država SAD-a
da bude legalno objavljivati
slike svakog industrijskog procesa sa hranom,
i svakog procesa na hranilištima i uzgajivačnicama.
Usvojen je tzv.
"cheeseburger" zakon
koji svima koji ih tuže
iznimno otežava postupak.
Ove kompanije imaju legije pravnika
i tuže bilo koga iako znaju da ne mogu dobiti spor
samo da bi pokazali koliko su moćni.
Službeno razgovaramo o uklanjanju s dužnosti g. Maurice Parr
u slučaju kompanije Monsanto
i Monsanto Tehnologije protiv Maurice Parr.
G. Parr, sudskim putem dobili smo vaše bankovne izvještaje
za potrebe ovog slučaja. Znate li to?
Ono što me najviše plaši je
spoznaja da oni imaju svaki ček koji sam ispisao
sa svakog bankovnog računa koji sam koristio
u posljednjih 10 godina.
Imate li u zemlje vlasništvu g. Parr?
- Da. - Koliko hektara posjedujete?
Tri.
Koliko dugo imate ovaj Dell kompjuter?
Tko su klijenti za pročišćeno sjeme soje?
- G. Kaufman? - Samo za soju.
Ti ljudi mi nisu samo klijenti,
nego i prijatelji.
Srce mi se cijepa jer znam
da Monsanto posjeduje tu listu.
Harold Sinn?
Samo saoja.
Ovo je prvi spor u kojem
proizvođač sjemene tuži
osobu koja pročišćava sjeme.
Ako su Monsantove tvrdnje budu podupirale u ovom slučaju,
ne bi se samo Moe morao prestati baviti ovim poslom,
već bi to bila zabrana za svekog poljoprivrednika u zemlji
da se bavi istim poslom kao Moe, jer bi ovo bio presedan za buduće sporove.
Je li vam ijedan od vaših klijenata izričito
rekao da više
neće koristiti vaše usluge pročišćavanja? - Ron Merill.
Ovo mi zatvara obrt.
- Max Lowe. - Završio sam.
Jerry Kaufman. Bill Zeering.
Robert Duvall.
Imali smo sustav proizvodnje hrane orijentiran
na jedinu vrlinu učinkovitosti,
pa uzgajamo mali broj usjeva,
mali broj raznolikih vrsta,
i mali broj kompanija.
Iako i postignemo standarde učinkovitosti,
sustav postaje sve više i više nesigurniji.
Prije ili kasnije doći će do kraha.
Gdje će u sustavu doći do
kraha ne znamo uvijek.
Suvremena poljoprivreda izrazito je ovisna
o velikim količinama nafte.
Na našoj farmi potrošimo
oko 40 000 galona dizela godišnje.
Pojedemo puno nafte a da to ni ne znamo.
Da dovedemo junca u klaonicu,
potrošimo 75 galona goriva.
Uočavamo da
ovaj industrijski učinkoviti sustav proizvodnje hrane
nije otporan na šokove u promjenama
cijene nafte.
Cijene hrane prošli mjesec bile su 3,9% veće
nego prošle godine.
Kukuruz, na primjer, osnovna prehrana
skuplji je 12 puta.
Jedno vrijeme mogli smo prodavati žitarice
izrazito jeftino diljem svijeta.
Farmeri u drugim zemljama koji nisu subvencionirani
nisu bili konkurentni s nama.
Zbog toga su morali kompromitirati
proizvodnju hrane za vlastite potrebe.
Svijetu prijeti nestašica hrane
i nitko ne govori o tome. Nemamo rezervi.
Prosvjeduje se diljem svijeta.
Jedna Vlada je već pala zbog nestašice hrane.
Ne prođe ni mjesec dana,
a da na vijestima ne vidite ilegalne snimke
pogona
u kojima se industrijski proizvodi hrana.
Krave leže stalno ili padaju osakaćene ili prebolesne...
na brutalan način ih se podiže na noge da ih se odveze u klaonice.
Milijuni galona koncentriranog svinjskog izmeta
ispuštaju se niz rijeke.
Vladin povjerenik za pitanje prehrane
rekao je da nema načina za praćenje
izvora odakle je ponovno izbila zaraza salmonelom.
Svaki put kad ovakva priča izađe,
America nauči malo više o tome
što se događa u kuhinji gdje se sprema njhova hrana.
I uvijek se sa gađenjem
počinju tražiti alternative.
Ironično je da se prosječni potrošač
ne osjeća iznimno snažno.
Misle da su tek primatelji
bilo čega šta im industrija plasira
da kunzumiraju.
Vjrujte mi, upravo je suprotno.
Kad nam skeniraju proizvod na kasi u supermarketu,
glasamo za lokalno ili ne, organsko ili ne.
Mi u Wal-Martu smo prije godinu dana donijeli odluku
da krenemo sa procesom kojim ćemo izbaciti rBST iz naše ponude mlijeka.
Donijeli smo tu odluku na osnovu naklonosti naših kupaca.
Individualni potrošači
promijenili su najveću kompaniju na svijetu
i čineći tako,
vjerojatno zabili zadnji čavao u lijes
hormonu za umjetni rast.
Jesti dobro u ovoj zemlji košta više
nego jesti loše. Trebat će više novaca
i neki ljudi ga jednostavno nemaju.
I to je jedan od razloga
da nam trebaju promjene na političkoj razini,
da su mrkve isplativije od čipsa.
Ljudi misle: "Ove kompanije su tako velike
i tako snažne, kako bi mi ikad promijenili stvari?"
Ali pogledajte duhansku industrju.
Imala je ogromnu kontrolu nad javnom politikom
i ta je kontrola razbijena.
Borba protiv duhana je savršen model
kako se neodgovorno ponašanje industrije
može promijeniti.
Zamislite kak bi bilo kad bi, kao dio državne politike,
rekli da bi jedino bili uspješni
kad bi imali manje ljudi koji
idu u bolnicu slijedeće godine nego prošle.
Zar to nije uspjeh?
Ideja bi bila da imamo
takvu hranjivo vrijednu
neizmjenjenu hranu
da se ljudi koji ju jedu osjećaju bolje,
imaju više energije,
i nisu toliko bolesni.
Vidite, to je častan cilj.
Ne mogu promijeniti činjenicu da je Kevin mrtav.
Kad kažete nekome da ste izgubili dijete,
stvarno ne volim taj pogled žaljenja
koji im se stvara u očima,
to što me žale.
Dovoljno se žalim i sam,
hvala lijepa. Ne trebaju mi drugi ljudi.
Ono što mi treba je da slušaju
i pomognu mi dovesti do promjene.
Morate razumijeti da mi farmeri,
mi ćemo dostaviti tržištu ono što tržište traži.
Ako želite kupiti mlijeko od 2$,
imat ćete tovilište u dvorištu. Jednostavno je.
Ljudi moraju početi potraživati
dobru, zdravu hranu od nas.
I mi ćemo im to omogućit. Obećajem vam.
Mi smo vrlo domišljati ljudi. Omogućit ćemo to.
To je sve što sam imao za reći.
Preveo na Hrvatski: kanada
Preveo na Hrvatski: Kanada
â™Ş The endless skyway â™Ş
â™Ş I saw below me â™Ş
â™Ş The golden valley â™Ş
â™Ş Well, this land was made for you and me â™Ş
â™Ş I roamed and rambled â™Ş
â™Ş I followed my footsteps â™Ş
â™Ş Through the sparkling sands of â™Ş
â™Ş Her diamond deserts â™Ş
â™Ş And all around me â™Ş
â™Ş A voice was calling â™Ş
â™Ş It said "This land was made for you and me" â™Ş
â™Ş This land is your land â™Ş
â™Ş This land is my land â™Ş
â™Ş From California â™Ş
â™Ş To the New York island â™Ş
â™Ş From the redwood forests â™Ş
â™Ş To the Gulf Stream waters â™Ş
â™Ş Well, this land was made for you and me â™Ş
â™Ş Now the sun came shining â™Ş
â™Ş And I was strolling â™Ş
â™Ş Through wheat fields waving â™Ş
â™Ş And dust clouds rolling â™Ş
â™Ş And a voice was sounding â™Ş
â™Ş As the fog was lifting â™Ş
â™Ş It said "This land was made for you and me" â™Ş
â™Ş This land is your land â™Ş
â™Ş This land is my land â™Ş
â™Ş From California â™Ş
â™Ş To the New York islands â™Ş
â™Ş From the redwood forest â™Ş
â™Ş To the Gulf Stream waters â™Ş
â™Ş Oh, this land was made for you and me. â™Ş